Hej, det er Eric Clapton.
Jeg vil bare give udtryk for min sorg-
-og sige tak til min gode ven B.B. King.
Jeg takker ham for den inspiration, han gav mig gennem årene,-
-og for det venskab, vi havde sammen.
Der er ikke meget mere at sige,-
-for denne slags musik hører snart fortiden til.
Hvis I ikke kender hans musik,-
-vil jeg anbefale jer at finde albummet "Live at The Regal".
Det var det, der virkelig fik mig i gang som ung musiker.
Jeg havde en lykkelig barndom.
Jeg blev overøst med kærlighed af mine forældre.
Især min mor, der elskede mig ubetinget.
Han var lyshåret som barn.
Som lille havde han en fantasihest, som han kaldte Bush Branch.
"Jeg skal lige se til Bush Branch. Den står tøjret udenfor."
Han spillede cricket på græsset. Han var sådan en dejlig dreng.
Folk siger, jeg var forkælet og egoistisk.
Jeg må have haft visse kvaliteter, men det nævner folk aldrig.
Jeg var glad for at male og tegne. Alt, hvad der var indadvendt.
Han tegnede ting som Batman og flyvemaskiner.
Han kunne godt være lidt af en enspænder.
Jeg vidste, jeg var anderledes,-
-og at de andre børn syntes, jeg var anderledes eller mindreværdig.
Jeg havde et mindreværdskompleks uden at vide hvorfor.
Så fandt jeg ud af, at min søster i virkeligheden var min mor.
Hun flyttede, da jeg var lille,-
-og jeg var blevet opfostret af mine bedsteforældre.
Jeg blev enke med to børn i en alder af 27.
Min datter fik et barn og flyttede til Canada,-
-så jeg opfostrede mere eller mindre den lille.
Jeg fik ikke børn med min nye mand, så han elskede Eric højt.
PATRICIA CLAPTON ROSES DATTER
Pat var en vildbasse. En meget vanskelig ung kvinde.
Hun var ikke nem. Rose sagde, hun var et mareridt.
Hun mødte en canadier.
Han var udstationeret i England. Det var en engangsaffære.
At blive gravid som ung og ugift var en katastrofe dengang.
Da Rick var blevet født, rejste hun til Canada.
Havde Rose og Jack ikke taget sig af ham,-
-ved jeg virkelig ikke, hvad der ville være blevet af ham.
Jeg tog det meget tungt.
Jeg blev mistroisk over for alle, selv mine bedsteforældre.
Jeg var meget forvirret og følte, at mit liv havde været en løgn.
Goddag, alle børn. Dette er Uncle Mac.
Uncle Mac var i radioen lørdag formiddag,-
-og han spillede forskellig musik for børn.
"How Much Is That Doggie in the Window" og den slags sange.
Men en gang imellem spillede han noget anderledes.
Det hørte man ingen andre steder undtagen i et børneprogram.
Det var bare lige noget for mig.
Jeg vidste ikke, det var sort musik. Jeg anede ikke, at der var forskel.
Men der var noget over det, der rørte mig.
Uden at jeg var bevidst om det, lindrede det al min smerte.
Og da jeg blev gammel nok, gik jeg selv ud og købte pladerne.
Han plagede om at få en guitar, så vi købte en akustisk en.
Og han gik virkelig til den.
Jeg satte pladespilleren ned på en lavere hastighed,-
-så jeg kunne spille med, så tosset jeg ville. I ét væk.
Det var ulideligt. Klokken tre om natten-
-sad han og spillede med på Big Bill Broonzy og den slags.
Men han skulle jo op og i skole dagen efter.
"Skal du ikke snart i seng?" Midt om natten. Det var hæsligt.
Det var altid én mand og hans guitar mod resten af verden.
Han var mutters alene og havde ingen andre muligheder-
-end at synge og spille for at lindre smerten.
Og det afspejlede mine følelser.
Så jeg fik mere og mere lyst til at blive ligesådan.
Jeg blev optaget på Kingston School of Art som 15-årig.
Jeg var meget opsat på at blive en del af kunstens verden.
Jeg ville opdage fransk litteratur, franske film og japanske film.
Jeg læste Baudelaire, Kerouac, Ginsberg og Steinbeck,-
-men jeg var fuldstændig besat af bluesmusikken.
Jeg havde en pladesamling-
-og var hele tiden på jagt efter importplader i jazzpladebutikker.
Muddy Waters, B.B. King, Chuck Berry og Bo Diddley.
Men ingen delte min interesse. Dem måtte man rejse langt for at finde.
Vi mødtes uden for The Marquee Club i Oxford Street.
Det var bluesaften om torsdagen, og der kunne man møde ligesindede.
Jeg mødte Mick, Keith og Brian der. De var en del af det faste slæng.
Sådan førte bluesmusikken mig sammen med kommende venner.
Dengang var der ikke den store interesse for blues.
Det var ikke populært hertillands.
Jeg var en snobbet purist og blev meget betaget af-
-den spillestil, jeg hørte hos Muddy Waters' pianist, Otis Spann.
Musikken kaldte på et band,-
-så jeg indrykkede en annonce og blev kontaktet af en bassist.
Så manglede vi bare en guitarist for at få gang i musikken.
Vi lejede et lokale på en pub, og ind trådte en lille fyr med sin guitar.
Han var vel 17 år.
Han havde et fantastisk talent og havde knoklet for at udvikle det.
Vi var helt benovede over, hvor dygtig han var.
Vi havde ikke noget udstyr.
Vokaler, guitar og det hele kørte igennem samme forstærker.
Vi øvede mere, end vi spillede, men det var sjovt.
Jeg vidste med det samme, at Ben var en målrettet mand-
-og en dygtig pianist.
Han var en stor inspiration og lidt af en faderfigur for mig.
Jeg anede, Eric var besat af musik, at den var kernen i hele hans væsen.
Han var omgængelig, men også meget reserveret.
Han havde det med hurtigt at knytte meget stærke venskaber,-
-som dog aldrig holdt i længere tid.
Eric besluttede, at han ville være professionel musiker,-
-så han var nødt til at gøre noget aktivt.
OTTE MÅNEDER SENERE
Vi havde lige mistet vores leadguitarist.
Eric gik på samme college som os.
Der var kun få bluesbands i England, så han sprang til øjeblikkeligt.
Vi spillede hver søndag aften på Crawdaddy Club i Richmond.
Det var en abefest. Folk gik fuldstændig amok.
Jeg fik et følge blandt publikum, som jeg forstod at sætte gang i.
Han havde sine egne fans, der stod helt oppe ved scenen.
Clapton-kliken. Normalt er det ellers forsangeren, publikum er vilde med.
Det udviklede sig til en fanbase.
DECEMBER 1964 BEATLES' JULEKONCERT, LONDON
Det er pragtfuldt. Der kommer mange mennesker,-
-og vi hygger os med Freddie and the Dreamers og The Yardbirds.
Vi var blevet inviteret til at spille til Beatles' julekoncert,-
-og vi syntes, de var nogle narrøve.
Men jeg kom godt ud af det med George, fordi han også var guitarist.
Vi var begge to musikere og spillede til den samme julekoncert,-
-da Eric var med i The Yardbirds. Det var der, vi mødte hinanden.
The Yardbirds' fans kom for at høre musikken.
Da Beatles gik på,-
-begyndte publikum at skrige, så det overdøvede alt andet.
Vi stod og så til, og jeg kunne se,-
-hvor formålsløst de syntes, det hele var allerede dengang.
George var åbenlyst en fornyer,-
-men desværre var der ingen, der lyttede.
I The Yardbirds forstod vi, hvad det hele drejede sig om,-
-og det var ikke at blive berømt, at komme i tv eller at få et hit.
3 UGER SENERE YARDBIRDS GÅR I STUDIET
Første take.
Jim, Keith og jeg begyndte at tænke på at gå i nye musikalske retninger.
Og da vi blev præsenteret for sangen "For Your Love",-
-føltes det bare helt rigtigt.
Det var pop. Vores normale materiale var blues,-
-som endnu ikke var blevet mainstream herovre.
Vi var pionerer på feltet.
Så da de anlagde Beatles-hår, vidste jeg, at vi havde solgt ud.
Jeg var nødt til at komme væk.
Eric var med til at indspille "For Your Love", og så skred han.
Vi stod med et kæmpehit, men uden leadguitarist.
Jeg var dybt skuffet over musikbranchen.
For mig virkede det, som om alle spekulerede i det.
Jeg var sikkert en dum skid at være i nærheden af,-
-hvis man gerne ville have succes i musikkens verden.
Eric opsøgte mig i Oxford.
Jeg boede alene, så vi satte os på tomandshånd og snakkede.
Jeg søgte råd hos ham. Jeg elskede at spille blues,-
-men jeg var på nippet til at opgive det hele.
Jeg boede hos ham i to uger og så hans billedskærerarbejde.
Vi kom begge to fra dysfunktionelle familier,-
-og den slags talte vi om.
Jeg kunne mærke, at han var så besat af musik,-
-at han ikke havde noget valg. Han måtte følge musikken.
Sådan har han sikkert haft det hele sit liv.
Mens jeg boede der, blev jeg opsøgt af John Mayall.
MAJ 1965
Inden al tiden er gået, skal vi lære "Crocodile Walk"-
-af John Mayall og the Bluesbreakers.
Ham skal vi optræde med.
Se lige de dansere.
Det er vist hans nye guitarist.
Hold da op.
Tidligere Yardbird slutter sig til John Mayall
Inden for blues var han unik. Eric var noget helt særligt.
Han kendte genrens historie, og han følte stærkt for den-
-og lod det komme til udtryk. Han fik lov til at give den fuld gas.
Hvor meget har Erics indflydelse hjulpet bluesbaserede bands?
Han og Alexis Korner var de første, der begyndte at spille.
Der var mange andre, der samlede på gamle bluesplader,-
-men han var ude at spille blues. Han blev startskuddet til det hele.
Da jeg kom med i bandet, kom jeg virkelig på arbejde.
Vi spillede syv aftener om ugen.
The Twisted Wheel i Manchester, The Mojo i Sheffield,-
-The Boat House i Nottingham, Club A'Gogo i Newcastle.
Jeg var stadig ikke ret god til det med piger. Jeg var genert.
Men pludselig scorede jeg en ny pige til hver koncert.
Eric boede i Ripley,-
-og da han ikke havde bil, overnattede han hos os.
Vi havde et gæsteværelse, hvor han kunne bo.
Jeg havde familie, så det var alt sammen meget forstadsagtigt.
Et familieliv med mor, far og tre børn,-
-og så tog vi ud at spille om aftenen.
Han havde en stor pladesamling, som jeg lyttede til dagligt i et år.
Jeg satte pladerne på og spillede med som besat.
Mange af mine inspirationskilder dengang var ikke kun guitarister.
Det var også sangere og en del indisk musik.
Jeg hørte meget Bismillah Khan.
Min guitar skulle lyde som hans blæseinstrument.
En af de største inspirationskilder, for så vidt min guitarsound angår,-
-var Little Walters mundharmonika spillet gennem en forstærker.
Lyden var fed og meget melodisk.
Jeg havde besøgt musikbutikker i Londons West End-
-og prøvet forskellige forstærkere,-
-indtil jeg fandt en forstærker i West London.
Den havde den helt perfekte sound.
Da han introducerede den forstærker, begyndte folk straks at forgude ham.
Og det irriterede ham. Han ville ikke nærstuderes.
Han ville bare gerne spille, som han havde lyst til.
Efter du forlod The Yardbirds og kom med hos John Mayall,-
-skete der et voldsomt skift i din musikalske udtryksform.
-Hvad skete der rent mentalt? -Skiftet var nu ikke så stort.
Jeg var bare havnet i en anden sammenhæng,-
-så mit spil fremstod anderledes.
The Yardbirds er noget helt andet end John Mayall.
Det ene er pop, og det andet var og er upoleret blues.
Jeg spillede på samme måde, men det lød anderledes.
Tredje take.
MAJ 1966 DECCA STUDIOS, LONDON
Vi havde været på turné så længe, at vi bare spillede vores sætliste.
Men dengang stod teknikerne for optagelserne,-
-og de stillede mikrofonen fem centimeter fra forstærkeren.
Hvis man ville have stemningen fra klubberne,-
-skulle det lyde, som om man stod blandt publikum tre meter væk.
Da teknikeren gjorde det, den dag vi skulle indspille,-
-sagde jeg, at han skulle stille den længere væk.
Han sagde, at jeg var til besvær, og jeg sagde, at jeg var ligeglad.
Når Eric spillede så højt, vidste de ikke, hvad de skulle gøre.
Vi måtte finde en måde at løse det på.
Det var spændende, for da vi løste det, havde vi lyden.
Det ændrede alt.
Inden Eric havde guitarspil i England været Hank Marvin og The Shadows.
Meget enkelt og uden ret megen teknik.
Pludselig hørte vi noget helt nyt. Vi havde aldrig hørt noget lignende.
Det var revolutionerende.
Blues står meget stærkt i popbranchen nu,-
-og alle tager det op uden nødvendigvis at forstå musikken.
-Synes du, det er skidt? -Nej.
For når der er gået lang tid, vil de blive så musikalsk lærde,-
-at de ikke vil nøjes med udvandede efterligninger af blues.
Så vil de kunne lide en farvet mand uden nogle fordomme,-
-og så må de hvide fyre selv finde på noget, der kan hamle op med det.
For de vil blive afvist. Der vil ikke findes hvide bluesbands.
Hvad er det ved musikken, der tiltrækker hvide unge?
Du nævnte,-
-grupper som Rolling Stones har fået deres øjne op for musikken.
Hvide unge kan godt lide den dybe klang.
Hvide unge kan synge og spille mere blues, end jeg kan drømme om,-
-men de vil aldrig kunne lyde som mig.
Jeg har den store klang. Det er nok derfor, de hvide unge kommer.
-Handler det om følelsen ... -Følelsen ligger i klangen.
-Og det kan man ikke efterligne? -Nej.
Så de unge kan lære at spille guitar sådan, men ikke at synge sådan?
-Ligesom mig? Hvide unge? -Ja.
-Nej, det ved du godt. -Hvorfor ikke?
De har ikke nok sjæl og har ikke oplevet hårde tider.
En dag, jeg kom hjem til John,-
-havde han læst Melody Maker og var rasende.
Han fortalte, at Eric øvede med et band i en kirke.
Pludselig skulle den nye gruppe have sin debut, og så var det slut.
Det kom meget pludseligt. Galningen sagde, han ville stoppe.
JULI 1966 CREAM
Jeg ville være med i en blues-trio, som kombinerede jazz og rock.
Vi kunne godt lide hinandens måde at spille på, og så gjorde vi det.
GINGER BAKER TROMMESLAGER
JACK BRUCE BAS OG VOKAL
Det er dejligt. Jeg kyssede Eric Clapton på munden.
Jeg kyssede Englands mest lyshudede soulbrother.
Vi er vinde og skæve.
Bagefter opdager jeg, at jeg er mere ærlig,-
-når jeg er skæv, end når jeg er clean.
Det, du oplever nu, er muligvis bare en fase, uden du ved det.
De værdier, du har nu, kan have ændret sig fuldstændigt om to år.
Det er smukt.
Jeg mødte Jimi første gang, da vi spillede i London.
Jeg mødte ham et par gange på The Speakeasy.
Han kom tit hjem til mig. Vi hyggede os virkelig.
Han var meget genert og stille. Indadvendt og blid.
Vi snakkede om vores ambitioner, og hvordan verden burde være.
Men samtalen holdt sig aldrig til emnet, for Jimis hjerne var utrolig.
Når han begyndte at snakke om noget,-
-endte han med at snakke om ufoer og lilla fløjlsmåner.
Man kunne ikke holde ham på jorden ret længe.
Musik og livet hænger så tæt sammen, at de nærmest er parallelle.
Musik er ren fantasi, der kommer fra en eller andens sjæl.
Fra en eller andens inderste, som kun kan udtrykkes gennem toner.
Det eneste, jeg kan give min kære Jimi, er tid.
APRIL 1967, NEW YORK CREAM GÅR I STUDIET
Eric kom hjem til mig i Oxford sammen med Ginger og sagde,-
-han ville danne Cream, og spurgte, om jeg ville arbejde for ham.
Jeg tror, at han ville have en, han kendte.
Han nød virkelig succesen og det psykedeliske musikalske eventyr.
Eric og Cream kom til New York for at indspille i vores studie.
De spillede sange, som ikke fulgte 12 eller 8 takter fuldstændigt,-
-men havde et blues-præg.
Det var ny musik. Især når Eric spillede guitar.
Engelske roadies stillede dobbelte forstærkere op i studiet-
-og dobbelte stortrommer og dobbelte bækkener.
Der var to af alting, og jeg kunne ikke fatte det. De var kun tre mænd.
Den falder ud ... Vi optager alligevel.
Første take.
-Hvad synes folk om Cream i England? -Vi er meget populære.
I England er blues lige så stort som alle andre slags musik.
Hvem beundrer du?
For tiden er den bedste guitarist Jimi Hendrix fra New York.
Han har sin egen gruppe, The Jimi Hendrix Experience, som er skønne.
Han spiller blues og flipper ud en gang imellem.
Jeg elsker selvfølgelig B.B. King og Otis Rush og Albert King.
Vil ægte bluesmusikere nogensinde blive godtaget af det brede publikum?
Det varer længe, for det er forbundet med raceproblemerne i USA.
Hvis hvide amerikanere anerkender en amerikansk bluesmusiker,-
-accepterer de borgerrettighederne, så det vil vare længe.
Vi indspillede i Atlantic Studios.
Vi delte lokaler med Ray Charles, Aretha Franklin og Otis Redding.
Vi var i deres legestue,-
-og tit kom og gik vi med Otis Redding og Aretha Franklin.
Ahmet spurgte, om jeg ville spille, og der var intet, jeg hellere ville.
Der sad Joe South, Bobby Hinton og Bobby Womack.
Der var fem guitarister, og Aretha spillede klaver og sang.
Jeg gik derind med permanentet hår, lyserøde bukser og højhælede støvler.
Jeg lignede en særling, og de så forbløffede ud.
Jeg satte mig og spillede.
Aretha Franklin begyndte at grine ad Erics psykedeliske tøj.
Men da Eric spillede, holdt Aretha op med at grine,-
-for det var den ægte vare.
Jeg tænkte, at hvis det blev udgivet, ville jeg aldrig behøve gøre mere.
JUNI 1967 KINGS ROAD, LONDON
Jeg var lige ankommet fra Paris for at arbejde som model.
Da jeg mødte Eric, anede jeg ikke, hvem han var.
Han var lidt genert og hæmmet i starten.
Men så begyndte vi at ses, og vi flyttede meget hurtigt sammen.
Charlotte var utrolig sjov og meget fordomsfri.
Vi var venner. Vi havde det godt sammen.
Hun så mig, som jeg var, på godt og ondt.
Jeg havde det som Alice i Eventyrland.
Jeg var vild med Beatles,-
-og så blev vi inviteret til en særlig begivenhed af Beatles.
Det var helt normalt.
THE BEATLES, ALL YOU NEED IS LOVE
VERDENS FØRSTE SATELLITSENDING
Da jeg flyttede ind på Kings Road, kom George forbi på vej til Esher.
Jeg havde været i Esher, og vi havde taget lsd sammen.
Lidt efter lidt blev vi venner.
3 UGER SENERE SAN FRANCISCO, CALIFORNIEN
Publikum var langt fremme, så Cream kunne bare give los.
De spillede det samme nummer i 40 minutter.
De improviserede hver aften.
Og publikum kunne ikke få nok.
Det var lige det, de ville høre, og nu var det pludselig kommet.
CREAM ER LEGENDARISKE I LOS ANGELES
CREAM OPPISKER DET AMERIKANSKE PUBLIKUM
CREAMS REKORDTURNÉ I USA BLIVER FORLÆNGET
CREAM SKABER HYSTERI I NEW YORK
Mange af de unge guitarister er blevet inspireret af dit guitarspil.
Jeg er taknemlig for, at de kan lide mig,-
-for det har åbnet nogle døre for os,-
-der virkede, som om de aldrig ville blive åbnet.
For i rock'n'roll-tiden var der mange steder, som ikke ville modtage os.
Jeg taler ikke om race, men nogle steder ville de ikke modtage os,-
-og nu er dørene åbne.
B.B. King spillede på de små buler.
Otis Redding var en sort sanger, som spillede i sydstaterne.
Rock'n'rolls popularitet har givet os muligheden for-
-at bruge god rock'n'roll til at lokke folk til med-
-for så at præsentere dem for nogle af dem,-
-som var ophavsmænd til rock'n'roll.
Jeg spillede i New York, og jeg havde hørt om Creams unge guitarist.
Jeg mødte en ung mand, som havde langt hår og var meget stille.
Vi jammede.
Eric tog sig god tid. Det var som at samle et puslespil.
Som en gammel, garvet fyr.
Knægten lød godt, men hvis man vil spille mere end et par toner,-
-skal man have en historie, og han fortalte nogle gode historier.
Det hvide USA havde aldrig lagt mærke til blues.
Takket være Eric fik de øjnene op for det og begyndte at lytte.
Det åbnede mange døre for B.B. King og mange andre som mig.
De spillede 300 koncerter om året.
De havde en kæmpe skare af fans på grund af deres koncerter.
På det tidspunkt blev Cream verdens største band.
Meget større end Rolling Stones og Beatles.
Eric Clapton på vokal.
Bruger du nogle faste fraser, når du improviserer?
Ja, der er nogle fraser, som jeg altid spiller og arbejder ud fra.
Alle de her løb er sat sammen af gamle fraser, jeg begyndte med.
Nu er de blevet blandet sammen med andre ting, jeg har lært.
Hvis man kan lide at spille fodbold, så vil man bruge det-
-til at få alle de aggressioner ud, som man hober op hver dag.
Hvis nogen dytter på p-pladsen, så bliver man vred.
Det sker for alle,-
-men jeg kan komme ud med det på guitaren.
Ved at være aggressiv i måden, jeg spiller på.
Ikke måden, jeg bruger guitaren på. Det kan man også, ligesom The Who.
-Vil du vise os det? -Skal jeg smadre guitaren?
Nej, bare et eksempel på aggression i din musik.
4 MÅNEDER SENERE
Eric var ikke god til at kommunikere.
Der var meget, der blev fortiet om, hvor han var.
Han nød noget af det meget. At blive forgudet.
Men det var svært at følge med og være på turné i månedsvis.
Der var store uoverensstemmelser mellem Jack og Ginger hver dag.
Det var lige meget, hvad de skændtes om,-
-men de var på nakken af hinanden, og det var meget voldsomt.
Vi lukkede hinanden ude. Vi sås aldrig eller delte vores idéer.
Vi mødtes bare på scenen og spillede og gik så hver sin vej.
Det var rædselsfuldt.
CREAM BLIVER OPLØST
DER PLANLÆGGES EN AFSKEDSTURNÉ
HISTORIEN BAG BRUDDET
Derhjemme klimprede Eric på sin guitar uafbrudt.
Det er ikke så nemt, når man prøver at tale med nogen.
Jeg kan huske, at når jeg talte,-
-fik jeg et guitarriff som svar i stedet for rigtig kommunikation.
Det var svært at følge med på et følelsesmæssigt, personligt plan.
Jeg var vild med Eric, og hele verden var vild med ham.
Vi snakkede ikke om følelser. Det ville Eric ikke.
Jeg følte, at han flygtede fra noget.
Han begyndte at besøge George og Pattie en del, da de boede i Surrey.
Da Cream blev opløst, tror jeg, han følte sig blottet.
Han kunne godt lide at hænge ud, spille guitar og skrive hele dagen.
SEPTEMBER 1968 OPTAGELSER TIL BEATLES' WHITE ALBUM
George ville lave en sang, og jeg skulle spille guitar.
Hvordan går det?
Vi indspillede den to-tre gange. Det var meget få forsøg.
Det gik hurtigt. De var hårde dommere.
En, to, tre, fire.
BYRETTEN
Der var en betjent, kriminalinspektør Pilcher.
Han ville knalde alle i popbranchen for at tage stoffer.
Han endte med at blive taget for korruption.
Han knaldede George. Ifølge rygterne havde han anbragt narko.
Ginger kendte nogen hos politiet og sagde, jeg stod på Pilchers liste.
Politiet foretog en razzia på The Pheasantry, og der var anbragt hash.
Så jeg tænkte, at jeg hellere måtte forlade byen.
Det var første gang, jeg brugte nogle af de penge, jeg tjente med Cream.
Jeg havde aldrig ejet noget før.
Jeg havde drevet rundt hele livet, siden jeg forlod Ripley.
Men jeg blev forelsket i stedet. Jeg følte mig meget hjemme.
Nu havde Eric et hus i Ewhurst lige uden for Esher.
Så det var nemt for dem at besøge hinanden.
Det var et dejligt venskab. George havde stor respekt for Erics spil.
Vi var bare fire venner. Vi hang ud og gik på restauranter og barer.
Han kom tit forbi og ikke altid for at besøge George.
Som tiden gik ... Nogle mennesker ser længere på en, end de burde.
Det opdagede jeg et par gange.
Jeg vidste, det var forkert. George var min bedste ven.
Men jeg følte mig draget af hende.
Hun var den mest tiltrækkende kvinde, jeg nogensinde havde mødt.
Selvom de var gift, ville jeg have hende.
Selvom hun ikke var ledig, og det skræmte mig.
Han virkede meget forvirret, hvad angik kvinder,-
-og hvad de betød for ham.
Det var meget intenst, og han var meget intens.
15 ÅR TIDLIGERE SOUTHAMPTON DOCKS, ENGLAND
Det ville være gået fint, hvis min datter ikke var kommet hjem.
Han havde altid kaldt mig mor.
Men det forandrede ham.
Da jeg var ni år, fortalte min mormor mig,-
-at min rigtige mor ville komme og blive et stykke tid.
Hun ankom med båd, og vi tog imod hende i Southampton.
Hun kom med en af de store rutebåde.
Hun havde to børn med.
Rick var meget stille den dag. Han var meget genert.
Han ville møde sin rigtige mor. Jeg tror, Rick søgte kærlighed.
Vi tog hjem til Ripley, og så kom alle for at drikke en kop te.
Jeg ville vide det allervigtigste.
"Du er min mor. Vil du være min mor?"
Og hun sagde: "Nej, jeg tror, det er bedst, at det forbliver, som det er."
Det var hjerteløst. Hun kunne ikke lide, at han kaldte hende mor.
Tænk, at nogen kunne være så modbydelig.
Hun havde sin søn Brian med, og han spurgte Rick: "Er du min bror?"
Det hørte hun og sagde: "Nej, han er ikke din bror."
Jeg kunne ikke fatte, at hun kunne sige sådan noget til et barn.
Jeg var meget vred på hende. Jeg følte mig bare afvist.
Jeg talte ikke med nogen.
Jeg var mere alene end nogensinde før.
15 ÅR SENERE HYDE PARK, LONDON
Eric ville prøve noget nyt og spurgte, om jeg var interesseret.
Vi eksperimenterede bare.
Ingen mere end Eric. Han gennemlevede helt sikkert noget.
Vi hyggede os bare. Vi havde ikke et mål.
Jeg skrev "Presence of the Lord",-
-som begynder med "I've finally found a place to live",-
-og jeg skrev i virkeligheden om Hurtwood.
Charlotte havde fået nok.
Vi var gået fra hinanden, og hun var taget hjem til Paris.
Jeg var begyndt at ses med en pige, der hed Alice.
Hun var en skøn kvinde, men hun vidste ikke, jeg var besat af Pattie.
OKTOBER 1969 FRIAR PARK, OXFORDSHIRE
En morgen fik jeg et brev skrevet med lillebitte skrift.
Jeg åbnede det, og der stod: "Kæreste L."
Afstanden mellem ordene og bogstavernes størrelse gjorde,-
-at det virkede tilbageholdende, men det var meget lidenskabeligt.
Jeg reagerede på, at man kunne skrive noget så smukt, men tilbageholdende.
Det var fuldt af lidenskab.
De kærligste hilsner E.
Først på aftenen ringede telefonen, og det var Eric.
Han sagde: "Jeg mener det, jeg skrev i brevet."
6 MÅNEDER SENERE HURTWOOD EDGE, SURREY
Første gang jeg mødte Eric, varmede vi op for Blind Faith.
Bandet blev opløst, så jeg ringede til Eric,-
-fordi jeg trængte til fred og ro. Han sagde, jeg kunne komme forbi.
Vi hang ud og spillede og så åndssvage programmer.
Jeg blev tilbudt at spille en velgørenhedskoncert.
Bobby og jeg ville gøre det, men vi manglede en rytmesektion.
De eneste, vi kunne arbejde sammen med, var Jim og Carl.
Det var det eneste, vi havde planlagt.
Det handlede kun om at spille uafbrudt.
Vi jammede i dagevis.
BOBBY KEYS SAXOFONIST
Der var aldrig pause. Det var en evig musikalsk fest.
Alle kom på besøg.
Der var altid masser af kokain og beroligende piller.
Lsd, meskalin og masser af hash.
Jeg vidste, der var noget galt med Eric. Han var meget urolig.
Pattie fik ham til at live op. Han havde mange billeder af hende.
Det var vigtigere end musikken, for han virkede helt besat.
Eric begyndte at ringe til mig. "Du er ulykkelig. Tag med mig."
Jeg sagde: "Nej, jeg er gift med George."
Han sagde: "Kom nu."
Han var sjov og kvik og fuld af liv. Det var meget fristende.
Jeg sammenlignede ham med George, som kunne være kold og afvisende.
Eric og jeg mødtes af og til den sommer.
Vi drak kaffe eller spiste frokost eller endda middag.
George Harrison ringede og spurgte Eric,-
-om han og jeg ville spille på hans første plade.
Han havde en masse sange.
Eric og jeg havde talt om, hvem vi ville have med i bandet.
Vi vidste, vi ville have Carl, og Jim Gordon kom farende.
Vi var ivrige efter at indspille "All Things Must Pass".
Vi samlede bandet under indspilningen af "All Things Must Pass".
"All Things Must Pass" var det første, Dominos indspillede.
Men det var der, stofferne kom ind i billedet.
En fyr dukkede op på Abbey Road og solgte kokain, men også heroin.
Det var aftalen. Han ville ikke sælge det hver for sig.
Eric spurgte, om jeg ville prøve heroin.
Jeg sagde: "Nej, jeg kigger bare på dig."
Han sniffede det, og jeg spurgte, hvordan det føltes.
Han sagde: "Det føles, som om jeg er omgivet af lyserødt vat."
Jeg gik i en slags trance.
Det var meget mystisk, og jeg vidste ikke, hvor jeg var.
Jeg havde fået en lille persisk bog.
Laila og Majnuns kærlighedshistorie.
Det var en tragedie om ulykkelig kærlighed.
Helten ender alene i en ørken ...
... og giver sin sjæl til Allah, inden han dør alene.
Sådan opfattede jeg mig selv.
Jeg opfattede hele oplevelsen med Pattie som lige så tragisk.
Forholdet mellem George og mig blev indviklet.
Eric og jeg sås i South Kensington, hvor han havde en lejlighed.
Eric sagde: "Jeg elsker dig. Tag med mig."
"Jeg har brug for dig."
Vi havde flirtet længe, men vi var ikke gået over stregen.
Men den aften elskede vi.
Så gik det op for os, at vi skulle være til en fest.
Alle var der. Jeg tog derhen med Mick. Paul McCartney var der.
Eric var der.
Pattie kom uden George.
For første gang virkede det, som om vi havde en chance.
Eric ville tale med mig. Vi var ude i haven.
Klokken var mange, for solen var ved at stå op.
George dukkede op ud af morgendisen.
Jeg sagde: "Jeg må fortælle dig, at jeg er forelsket i din kone."
George så anklagende på mig. "Tager du med ham eller mig?"
Jeg kunne mærke, at hun trak sig. Jeg vidste, det ikke blev til noget.
Jeg sagde: "George, jeg tager selvfølgelig hjem med dig."
Der var ikke mere at diskutere, end hvem jeg ville tage hjem med.
Det var meget nedslående.
Alle vidste, at George var utro, men hun var trofast over for ham.
Jeg tænkte: "Skal jeg krybe for dig? Hvad skal jeg gøre?"
Eric gennemlevede et kæmpe traume.
Derfor lyder musikken sådan.
Eric fortalte, hvordan han havde det på det tidspunkt.
Andre ville rulle rundt i gruset over at elske sin bedste vens kone.
Det gjorde Eric musikalsk. Han ønskede at få Pattie tilbage.
Og han sagde, det var tid til at gå i studiet.
Da vi kom til Miami, slog vi os ned på Thunderbird Motel-
-med nogle meget store poser kokain.
Vi havde ikke sange nok til en plade, men vi troede på det.
Vi spillede dag og nat.
På hotellet lukkede vi os inde på Erics værelse og spillede.
ORIGINALE OPTAGELSER CRITERIA RECORDING STUDIOS
De begyndte at spille idéer til sange, de ikke var færdige med.
Jeg optog i et par dage,-
-fordi jeg lærte sangene, mens de spillede og udviklede dem.
Jeg kan ikke klare det, når det bliver lidt for indviklet.
-Hvad hvis jeg begynder ... -Er det guitar?
Det gjorde vi ti gange i går.
Hold en lang pause. Jeg skriver ordene ned, så jeg kan synge dem.
Efter to ugers optagelser ramte vi muren.
Vi sad fuldstændig fast.
Jeg var startet på en sang til Pattie i England.
Historien om den lille persiske bog "Laila og Majnun" var med i den.
Jeg kunne ikke gøre den færdig.
"Hvad vil du gøre, når du bliver ensom?"
Det var uden tvivl en forpint sjæl, der sang.
Men det var vanskeligt. Bandet havde brug for en ny retning.
Tom Dowd tog os med hen for at se Allman Brothers.
Bandet slog benene væk under mig. De var fantastiske musikere.
Eric havde aldrig mødt Duane, men Duane og jeg var venner.
Det var Duanes forestilling. Han styrede bandet.
Det var der, det skete. Efter koncerten jammede vi hele natten.
Jeg tog til Miami. Tom Dowd sagde: "Jeg ved, du vil se ham her spille."
Jeg elsker måden, han spiller på.
Jeg elsker alt, han gør. Han er en skøn mand.
Jeg skyndte mig derhen, og Eric sagde:
"Hent din forstærker, og så spiller vi og laver en plade."
Jeg sagde: "Fint nok." Og så gjorde vi det.
Mine hænder er færdige.
Jeg spiller Gibson, og Eric spiller Fender.
Hvis man ikke kan høre forskel, så må man hallucinere.
Jeg har to slide-numre. Eric har et akustisk nummer.
Der er vist også et ekstra percussionnummer.
Der er mange gode sager på den plade.
Duane og jeg blev uadskillelige. Han var den katalysator, vi manglede.
Det var kærlighedssange. Ballader med et andet tempo.
Det var det, man ikke kan se, røre, lugte, smage eller mærke.
Det handlede om Pattie. Det var derfor, Eric sang om al smerten.
3 UGER SENERE SOUTH KENSINGTON, LONDON
Eric og jeg sås i South Kensington. Han sagde: "Du skal høre noget."
Han spillede pladen for mig.
Den var meget stærk.
Jeg var ved at sprænges af følelser.
Jeg kunne ikke fatte, at jeg var hans inspiration.
Jeg tænkte, at alle ville vide, den handlede om mig.
Og det ville jeg ikke have. Jeg kunne ikke holde op med at lytte.
Men da pladen var færdig, var jeg ivrig efter at tage hjem.
Det virkede ikke.
Det hele var forgæves.
Det virkede som en ...
... afvisning.
The Jimi Hendrix Experience er slut. Musikeren døde af en overdosis i dag.
I sin korte karriere skabte Hendrix usædvanlig musik på sin guitar.
Jeg gik ud i haven og græd hele dagen, fordi han havde forladt mig.
Og ikke fordi han var væk, men fordi han ikke havde taget mig med.
Jeg blev skidesur.
Eric var knust.
Vi havde indspillet "Little Wing". Det var Erics hyldest til Jimi.
Det påvirkede Eric meget.
3 UGER SENERE ATLANTIC RECORDS, NEW YORK
Hele næste uge har vi Bee Gees og den anden.
Hvis der ikke er noget mix dernede ...
Med Derek bliver det et kæmpe hit.
Bill Buster. Greenberg, Jerry Greenberg. Godt.
Derek and the Dominos er nummer 25 på Cash Box' top-100-liste.
Jeg opfattede Eric som den største kunstner på vores pladeselskab.
Jeg forstod ikke, hvorfor pladen ikke solgte godt i USA.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Han vidste, det var, fordi ingen vidste, at Derek var Eric.
Eric var meget sårbar på det tidspunkt.
Hvorfor gav du ikke gruppen dit navn?
Alle ved, at Derek and the Dominos er Eric Clapton.
Hvilken forskel gør det så?
-Men hvorfor ikke? -Fordi ...
Det er bare sjovere at have et navn. Det er lettere.
Jeg læste et sted, at du vil holde op med at turnere. Overvejer du det?
Jeg ville aldrig kunne holde op med at spille.
Men jeg kunne forsvinde og holde op med at optræde.
Det tror jeg godt, jeg kunne. Det ville være let.
Hvis jeg havde økonomi til ikke at turnere, hvilket jeg ikke har nu.
Jeg er nødt til at tjene penge til livets ophold.
Hvis jeg ikke var nødt til det og havde nogen at spille med,-
-så ville jeg nok bare blive hjemme og trække mig tilbage.
1 UGE SENERE
Han havde lige spillet en koncert i USA.
Jeg ringede til ham og sagde:
"Far ligger for døden."
Han havde en svulst i hjernen.
Han tog det næste fly. Han skulle heldigvis ikke spille mere den aften.
Men dagen efter begravelsen måtte han rejse tilbage og spille koncert.
Det knuste hans hjerte. Han elskede ham højt.
Jeg føler mig meget alene for tiden.
Hvis jeg er alene, så græder jeg.
Jeg ønsker allermest at slippe ud af det hele.
For lige nu kan jeg kun se dagens og morgendagens lidelse.
Hvordan vil du beskrive dit forhold til heroin?
-Det kommer først. -I dit liv?
Det er som at omgive sig med lyserødt vat.
Intet generer dig eller kan hyle dig ud af det.
-Jeg har en dødstrang. -Hvorfor?
-Jeg synes ikke om livet. -Synes du ikke om livet?
Og jeg vil ikke leve ret længe.
Eric trak sig tilbage.
Han gik sin vej med Alice og begyndte at tage heroin.
Jeg ville blive og vente, men det lod ikke til at ville ske.
Jeg troede, det var begyndelsen. Jeg vidste ikke, at det var enden.
FEBRUAR 1971
MARTS 1972
Jeg boede i Wales og tog til Hurtwood, hvor han boede.
BEN PALMERS STEMME
Jeg vidste intet om at være afhængig af heroin.
Jeg tænkte, at jeg var en af hans ældste venner,-
-så der ville måske være noget, vi kunne snakke om.
Jeg så ham gå forbi vinduerne ovenpå, men døren var låst.
Og ingen reagerede på, at jeg ringede og bankede på.
Jeg gik ud fra, han ikke ville se mig, og lod ham være i fred.
JUNI 1973
Jeg så ham ikke længe.
Jeg tænkte, at med hans familiære baggrund ville det blive meget svært.
Nogle ting kommer man ikke over.
Man må finde et godt sted til dem, men de vil altid være der.
1974 COMEBACKTURNÉ, STOCKHOLM
Vores turné i 1974 begyndte i Skandinavien. Han var skrøbelig.
Jeg ved ikke, om han vidste, hvad der foregik omkring ham.
Jeg holdt op med at tage heroin, men fik bare et andet misbrug.
Dengang var holdningen, at alkohol var fint nok.
Men alkohol var meget farligere end heroin for mig.
Eric Clapton!
Om det så var pladeselskabet, der tvang ham,-
-så var det for tidligt med en stor turné.
At sende ham i rampelyset, efter han havde været eneboer i fire-fem år.
Det drikker jeg på.
Eric opdagede Courvoisier og Remy Martin og faldt i.
Hvis han fik fat i noget, drak han, til det var væk.
Inden længe drak han en hel flaske cognac inden frokost.
Det virkede, som om han ville begå selvmord.
5 MÅNEDER SENERE PITTSBURGH, PENNSYLVANIA
Jeg er fuld og klar til ballade.
Opfør dig ordentligt!
Op i røven!
Nogle koncerter spillede han en halv time.
Måske stod der halvanden time i kontrakten,-
-og der var også 25-30.000 mennesker, der blev lidt sure.
Hold mund!
Det var stadig lovligt at kaste med flasker, dåseåbnere og så videre.
Man tror, ens liv er i fare.
Jamie Oldaker!
Smil, din skiderik!
13 ÅR TIDLIGERE Flyvevåbnet, Bremerhaven, Tyskland
Den første skuffende konfrontation med min mor, da jeg var ni,-
-lærte jeg at komme mig over i løbet af de næste år-
-ved at blive god til kunst og få stor interesse for musik.
Jeg havde udviklet et personligt look.
Han købte et lyseblåt silkejakkesæt, da han var 17 år.
Man havde aldrig set noget lignende i Ripley.
Jeg skulle sy hvide kraver på hans skjorter.
Han havde langt hår, og det blev der snakket om i Ripley.
Han var meget fin i tøjet.
Jeg havde min guitar, som var min tro følgesvend.
Vi blev inviteret til Tyskland,-
-fordi Pats mand var udstationeret hos det canadiske flyvevåben.
Han besøgte os i Tyskland og var meget opsat på at spille guitar.
Han havde sin guitar med for at øve, men vi tog det ikke alvorligt.
Vi boede i en militærlejr, og jeg passede ikke ind.
Det blev foreslået, at jeg skulle klippes.
Jeg sagde, at jeg godt kunne lide mit hår, som det var.
Min mor lavede en grimasse, fordi jeg vovede at trodse hende.
Jeg tænkte: "Jeg kan ikke lide dig."
"Du vil alligevel ikke have mig, og slet ikke som jeg er."
Rose bad mig gøre det for at gøre alle glade.
Så jeg blev karseklippet.
Det fik mig til at græde.
Et par dage senere satte min halvbror sig på min guitar-
-og knækkede halsen midtover.
De gjorde alt for at tilintetgøre min personlighed-
-og gøre mig intetsigende.
Jeg var fuld af had, vrede og bitterhed.
Jeg tænkte: "Fint nok."
"Det er sidste gang, jeg stoler på nogen."
George og jeg fik det meget svært, og vi besluttede at gå fra hinanden.
Jeg hørte, at Eric var på turné, så jeg ville overraske ham.
Forholdet var ikke blevet fuldført. Der var mere i det end korte møder.
Jeg havde ikke set hende i alle de år.
Pattie må have vidst, at hun var sammen med en, der var ustabil.
Jeg elskede hende, så meget jeg var i stand til.
Jeg var ikke kun langt ude, men havde et alvorligt alkoholmisbrug.
Måske kom jeg aldrig længere end at begære hende på afstand.
Vi lavede alt muligt sammen, og han sagde, han elskede mig,-
-men han ville drikke uafbrudt, og det blev kun værre.
Når han fik for meget at drikke, blev han meget ubehagelig,-
-og jeg følte, han ikke elskede mig, så det var hæsligt.
Men næste dag var han kærlig igen. Han var temmelig skræmmende.
Han råbte ad mig i hotelfoyerer.
Han fulgte en anden takt, når han var så fuld.
Har I noget imod, jeg får noget at drikke?
1 ÅR SENERE NO REASON TO CRY-TURNÉEN
Hold kæft! Du lever højt på fortiden!
Vil du komme herop på scenen og snakke om det?
Jeg smadrer dig sgu. Dumme svin.
På et tidspunkt overvejede man, hvad der ville ske til næste koncert?
Jeg spurgte Carl: "Hvad sker der? Du sagde, han var en fin fyr."
Jeg måtte låse døren hver nat og gemme mig for den galning.
Det øjeblik, hvor alle stivnede til Eric Clapton-koncerten
ERICS UDBRUD PÅ SCENEN
advarede alle om "de fremmede"
"få perkerne og negrene ud"
Da det gik op for mig, hvad jeg sagde, væmmedes jeg.
Jeg blev skidesur.
Jeg tænkte, at jeg måtte sige undskyld,-
-for det var chokerende og utilgiveligt, og jeg skammede mig.
Jeg var ikke kun blevet mandschauvinist, men fascist.
Jeg var halvracistisk, hvilket ikke gav mening.
Halvdelen af mine venner var sorte. Jeg var sammen med sorte kvinder-
-og hørte sort musik og kæmpede for sort musik.
Men det betød ikke noget.
Alt blev skubbet til side, så længe jeg havde flasken.
Jeg hadede alt.
Jeg havde en drøm om det perfekte band-
-med virtuoserne på hvert instrument.
Jeg syntes, at jeg var virtuos, og Jack og Ginger var virtuoser.
Det syntes vi alle sammen.
Jeg er ked af, at det skete.
Jeg ville ikke ændre noget, men jeg burde være blevet hos John Mayall.
For det med Cream var bare ...
... aggressiv musik.
Det er ikke det værd. Bare tag det. Hun har sit eget.
Eric var et sørgeligt menneske. Meget sørgeligt.
Han var knækket. Han kunne ikke klare sig og knap nok tale.
Han begyndte at få anfald, og lægen sagde til mig,-
-at hvis han ikke holdt op med at drikke, ville han dø.
Den eneste grund til, jeg ikke begik selvmord, var,-
-at jeg ikke ville kunne drikke, hvis jeg var død.
Min forkærlighed for alkohol var uendelig.
Så jeg drak og drak og drak igen og igen og igen.
"UDMATTET" ERIC STANDSER KONCERT
"Det skyldtes ikke alkohol, for han havde ikke drukket meget."
CLAPTON INDLAGT MED MAVESÅR
"Eric vil ikke kunne arbejde resten af året," meddelte Forrester.
Jeg har svært ved at høre pladerne fra den periode,-
-for jeg kan høre, hvor fuld jeg er.
Alle pladerne har elementer, som er en tand bedre.
Jeg havde fået chancen for at synge og spille på en ny måde.
Jeg tog til Montserrat for at lave pladen, og der skete meget.
Jeg havde haft en affære med chefen-
-for George Martins AIR Studios i Montserrat.
En dejlig kvinde ved navn Yvonne. En meget flot og morsom kvinde.
Jeg fik et brev, hvor der stod, at hun var gravid med en datter.
Hun forventede intet af mig, men ville opfostre barnet i sit ægteskab.
Jeg vidste, jeg ikke var i stand til at have et forhold.
Vi tager den a cappella.
En, to, tre, fire.
"For at forstå hinanden."
-Kan jeg mon huske det? -Du har skrevet det.
Jeg benægtede min alkoholisme fuldstændig.
Jeg havde været på verdens bedste behandlingscenter,-
-men jeg begyndte at ryge hash og drikke og sniffe kokain igen.
Jeg prøvede at skjule det.
Ifølge nogle må man udleve blues for at kunne synge den.
Tog du stoffer og drak for at berettige den holdning?
Nej, jeg var bare en festabe, der ville have det sjovt.
Da jeg var i Milano, blev jeg præsenteret for Lory Del Santo.
Jeg faldt pladask for hende og ville begynde på en frisk i Italien-
-uden at ane, hvor det ville føre hen.
Han var et kæmpe røvhul. Jeg vidste, det ikke ville gå.
Jeg var ked af, vi gik fra hinanden på grund af den latterlige idé.
Men han var syg og troede tydeligvis på det.
Vi prøvede, men hun vidste ikke, at jeg ikke havde fodfæste.
Jeg sagde: "Det går ikke. Jeg vil tage hjem til min kone."
Og hun sagde: "Det er dårligt nyt, for jeg er gravid."
Conor var det første, der skete i mit liv,-
-som virkelig ramte mig og fik mig til at blive voksen.
Stærk mand.
Jeg kunne ikke klokke i det mere. Jeg kunne ikke ødelægge det her.
Du har fået et barn. Hvordan var det?
Det skete ud af det blå. Jeg mødte en ung kvinde, og så skete det.
Det var, som om barnet søgte nogle forældre, der kunne give det liv.
-Og han er skøn. -Har du et mål for fremtiden?
Ja, bare at være lykkelig sammen med min søn.
NOVEMBER 1987 HAZELDEN BEHANDLINGSCENTER
Jeg kunne hverken leve uden eller med at drikke.
Da jeg prøvede at stoppe selv, fik jeg et epileptisk anfald.
En dag, hvor jeg var alene, knælede jeg og bad.
Det var meget klodset, men skyldtes ægte desperation.
Jeg sagde: "Bare lad mig få fred."
-Hvad har det gjort at blive far? -Det har fået mig i balance.
Man må holde op med at være egoistisk og tænke på en anden.
Det er blodets bånd, der forbinder en resten af livet.
Jeg elsker ham højt, og han har virkelig ændret mig.
MARTS 1991 LONG ISLAND, NEW YORK
Lory og Conor boede i New York i Galleria på 57th Street.
Jeg var også i New York.
Jeg tog Conor med i cirkus på Long Island.
Vi havde en dejlig dag.
Den næste dag skulle jeg spise frokost sammen med Conor.
Klokken 11 om formiddagen ville jeg køre til 57th Street.
Så blev jeg ringet op af Lory, som bare skreg.
Hun sagde: "Han er død!" Jeg tænkte: "Hvad snakker du om?"
Hun sagde: "Han faldt ud ad vinduet."
Sikke et mareridt.
Fireårige Conor Clapton faldt i døden fra 53. etage i Galleria-bygningen.
Han løb forbi sin mor og tre andre voksne hen til et åbent vindue.
Intet kunne afbøde faldet ud over nabobygningens tag.
Det er en tragisk ulykke. Barnet gik ind i soveværelset-
-og hen til vinduet.
Fordi vindueskarmen var lav, faldt han ud på tragisk vis.
Det føltes, som om jeg var trådt ud af mig selv.
Jeg kunne ikke begribe det.
Jeg tog med liget til det nærmeste hospital.
Jeg gik ind for at se ham, og jeg tog afsked med ham.
Og jeg mistede troen.
Det var frygteligt. Jeg kunne ikke holde ud at tænke på den lille dreng.
Hans lille sjæl.
Eric var en fighter,-
-men jeg og mange af hans venner var meget bekymrede.
Om han kunne holde sig ædru. Han var alene.
Italienerne var taget hjem, og jeg var alene med mine tanker.
Jeg begyndte at åbne mine breve og kondolencebeskeder.
Der var tusindvis.
Jeg åbnede et, som var fra Conor.
Det var blevet sendt flere uger tidligere fra Milano.
JEG ELSKER DIG JEG VIL SE DIG IGEN
Hvis jeg kunne gennemleve det og forblive ædru, så kunne alle.
Det gik op for mig, at jeg kunne få noget positivt ud af tragedien.
At jeg fremover ville leve mit liv til ære for min søns minde.
Jeg fik fat i en lille spansk guitar,-
-som jeg havde hos mig hele tiden, fra det øjeblik jeg vågnede.
Resten af det år spillede jeg uafbrudt-
-for at slippe for at se situationen i øjnene.
JEG VIL SE DIG IGEN
2 ÅR SENERE
Musikken reddede mig.
Ligesom den gjorde, da jeg var en niårig dreng.
Den fjernede smerten.
Jeg skrev sangene for min egen skyld, fordi jeg havde det elendigt.
Og grammyen går til "Tears in Heaven" med Eric Clapton.
Årets sang er skrevet af Eric Clapton og Will Jennings, "Tears in Heaven".
Årets album er ...
"Unplugged" af Eric Clapton.
Jeg er stolt af det, jeg har opnået musikalsk,-
-men det betyder ingenting.
På et tidspunkt vil ingen ane, hvem jeg er, og det har jeg det fint med.
Tak.
Langt om længe kunne min datter Ruth og jeg opbygge et forhold,-
-hvilket var skønt.
Det gjorde, at jeg kunne få et godt forhold til Ruth-
-og også kunne få et forhold til et andet menneske.
Det var første gang i mit liv, jeg havde det sådan.
Jeg har en brochure, hvor der står "Crossroads Centre Antigua".
Det er et Eric Clapton-projekt.
Jeg ville åbne et behandlingscenter i Antigua.
-Til misbrugsbehandling? -Stof-og alkoholmisbrug.
-Er det for folk på øen? -For fattige, der skal behandles.
Her er 100 guitarer. Nogle har været hos mig gennem voldsomme tider.
Jeg håber, de skaffer mange penge og opmærksomhed om centret.
Der bydes 500.000. Der bydes 600.000.
700.000. 800.000.
850.000 dollars. Solgt!
Musik har givet mig et skønt liv. Den har aldrig svigtet mig.
Men det betyder mere at vide, at jeg har hjulpet folk-
-med at blive ædru på det behandlingscenter.
Lad os få Hubert Sumlin på scenen.
Byd Buddy Guy velkommen.
Giv kongen af blues, B.B. King, en varm velkomst.
Hvis han ikke havde hørt blues,-
-kunne han være ved at gå på pension fra byggebranchen-
-efter at have lagt fliser hele livet ligesom sin far.
Hvis man opsøger livets værste sider, hvilket han utvivlsomt gjorde ...
Ingen skubbede ham ned i dybet, og ingen andre fik ham op igen.
Det kræver en stærk personlighed.
Den viser sig ikke nødvendigvis i selskab med andre,-
-men den må være der, for at han kunne overleve.
Så mødte jeg Melia og blev forelsket.
Hun er alt, jeg har ønsket mig. Hun er min sjælefrænde.
Hun er en smuk kvinde, en god ven og en fantastisk mor.
Hvad mere kunne man ønske sig?
Hej. Det er Sophie. Der er hun.
Og det er far.
Og det er Ella.
Og det er min mor.
Og det er mig. Hej.
Alt det, jeg gjorde, og alle fejlene, jeg begik, har ført mig hertil,-
-og det kunne ikke være bedre.
Jeg har endelig fået den familie, jeg altid har ønsket mig.
Og havde brug for. Nu er de her, og jeg er en del af dem.
Mit liv er meget rigt.
Jeg vil gerne udbringe en skål for bossen.
Må jeg få lidt baggrundsmusik, Robert?
Rolig nu.
Mine damer og herrer, I ved, at Eric er en stor kunstner.
Han fløj helt til Californien for at lave min første cd.
Han har gjort utrolig meget for mange af os, inklusive mig,-
-så jeg vil gerne sige ...
Jeg holder snart mund, men jeg har spillet i 90 forskellige lande,-
-og jeg har mødt mange mennesker, konger og dronninger.
Men jeg har aldrig mødt et bedre eller mere elskværdigt menneske-
-end min ven Eric Clapton.
Så jeg siger til jer alle sammen:
Gid jeg må leve for evigt.
Men gid du må leve for evigt og en dag.
For jeg vil nødig være her, når du går bort.
Når de steder mig til hvile ... Jeg er 81 år gammel nu.
Når de steder mig til hvile, vil jeg høre din stemme som den sidste,-
-der siger, at vi var venner, da vi levede.
Til minde om min kære ven og mentor
ROBIN BENWELL PALMER 1937- 2017
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2019